# 7.5. Виявлення своєї зони розвитку

{% hint style="success" %}
_Я не хочу залежати від своїх емоцій. Я хочу використовувати їх, насолоджуватися ними та керувати ними. (Оскар Уайльд)_
{% endhint %}

Слід враховувати, що коли нам говорять або коли ми дізнаємося про те, що ми в чомусь не надто вправні, то можуть виникнути неприємні почуття та емоції, зокрема гнів чи розгубленість, думки щодо власної слабкості, непрофесійності. Ці почуття можуть блокувати наше бажання щось змінювати.

![](https://3626557087-files.gitbook.io/~/files/v0/b/gitbook-legacy-files/o/assets%2F-Lm57YzVBrRZ0LRY7eAE%2F-LmseZ2TFfZQUiZTh7wW%2F-LmshZklJpIYekONmBZg%2F44.png?alt=media\&token=efe3f1de-9b12-4089-972e-d4869ea641a4)

Що більш шокуючою для нас є новина, то вірогідніше ми будемо її заперечувати і чинити опір. Прийняття нового проходить через певні стадії, де після заперечення ми допускаємо його можливість, пробуємо, робимо висновки з власного досвіду і лише тоді з часом поступово приймаємо, і нове стає складовою нашого узвичаєного життя.

Наші емоції можуть як сприяти, так і заважати навчанню, розвитку та ефективності наших дій. Коли в нас гарний настрій, ми переживаємо позитивні емоції, то нам набагато легше братися за нову роботу, наважуватися робити щось по-новому. Натомість такі емоції як сум, злість, роздратування, пригнічений стан, сором тощо не тільки стримують наше бажання експериментувати, але й можуть завадити побачити нові можливості.

&#x20;Так чи інакше, усвідомлення потреби працювати над собою є важливим і природним етапом процесу навчання та розвитку.

![](https://3626557087-files.gitbook.io/~/files/v0/b/gitbook-legacy-files/o/assets%2F-Lm57YzVBrRZ0LRY7eAE%2F-LmseZ2TFfZQUiZTh7wW%2F-LmshmHkQgOdntqRklQL%2F45.png?alt=media\&token=165beb81-0dbe-4ab7-9993-076c6be423ee)

Процес навчання можна описати з точки зору чотирьох етапів:

* _Несвідома некомпетентність_ – коли ми не знаємо, що ми чогось не знаємо, ми не усвідомлюємо рівня нашої некомпетентності; наша інтуїція спить.\

* _Свідома некомпетентність_ – «я ще не знаю, як це зробити» – визнання того, що є слабкі місця; его, лінь та інші обмежуючі фактори можуть створити ризики для помилкового аналізу та висновків; потрібна робота над собою та воля для того, щоб визнати та докладати зусиль для відповідного навчання та розвитку.\

* _Свідома компетентність_ – «знаю, як зробити, думаю на цим, докладаю свідомих цілеспрямованих зусиль» – активне практикування, досягнення прогресу в навчанні та розвитку; поступово з’являється відчуття впевненості у власній спроможності; людина почувається позитивно і докладає зусиль для вдосконалення, ґрунтовно аналізує та робить правильні висновки.\

* _Несвідома компетентність_ – формування несвідомої звички діяти у відповідний спосіб; фокусування на питанні вже непотрібне, людина діє автоматично, нове стає звичним, спрацьовує інтуїція.

Важливо, по-перше, допускати можливість того, що ви можете чогось не знати чи щось випустити з уваги, чи робити щось не так, як потрібно, враховуючи, наприклад, потреби інших або складність чи комплексність ситуації, або новизну чи специфіку питання тощо.

По-друге, варто дивитися на це як на свою **зону розвитку**, а не фіксуватися на слабкості чи неспроможності, дарма себе картати.

У свою чергу, з часом може виникнути ситуація, в якій автоматизм або звичка діяти у певний спосіб може стати застарілою і знову будуть потрібні зміни та навчання.

Важливим джерелом підказки для переходу від зони _несвідомої некомпетентності до свідомої некомпетентності_ є комунікація з колегами та клієнтами. Вона дає можливість і побачити незадоволені потреби, і показати кращі практики, які можна й варто використовувати у своїй діяльності.

Зворотний зв’язок, можливість та спроможність подивитися на себе очима інших – адже вони можуть знати про вас те, чого ви не знаєте, не помічаєте\[1], – сприяють пошуку своїх зон розвитку та вдосконалення.

![](https://3626557087-files.gitbook.io/~/files/v0/b/gitbook-legacy-files/o/assets%2F-Lm57YzVBrRZ0LRY7eAE%2F-LmseZ2TFfZQUiZTh7wW%2F-LmsicNLzAAsqLAa3xfd%2F46.png?alt=media\&token=86ff011e-b62a-4adb-a7bf-07ac5e9e8cfe)

Варто прагнути розширити свою відкриту зону та звузити інші. Що можна робити?

* Демонструвати іншим якості, які вам відомі, показувати оточуючим ті свої сторони, які їм невідомі;\

* запитувати інших про себе та аналізувати зворотній зв’язок;\

* дізнатися в інших, чого, на їхню думку, вам бракує;\

* визначити перелік якостей, які ви хотіли б у собі розвинути, та реалізувати план дій.\


> \[1] Так звана «сліпа зона» у моделі «Вікно Джогарі» (Джозефа Ліфта та Гаррінгтона Інхама).
